Stateční v odboji: příběhy druhé světové války
Josef Hrabáček si po návratu z vězení postavil domek, jednou v něm přespal a zemřel
Celý seriál:
Mlynář a majitel pily z Výprachtic Josef Hrabáček se skrýval před nacisty i komunisty. Ti druzí ho nakonec dopadli a odsoudili za velezradu. Trestu smrti unikl jen díky svým válečným vyznamenáním. Mlýn i pilu jim komunisté zabavili a rodinu vystěhovali do Litomyšle. Josefa Hrabáčka propustili až po 14 letech, vrátil se do Výprachtic jako zaměstnanec na svou pilu. Nechal si nařezat dřevo a nad vesnicí si postavil malý domek. Když ho dostavěl, jedinkrát v něm přespal a zemřel.
Mlýn na řece Moravské Sázavě stojí od poloviny 17. století. Hrabáčkovi ho koupili v roce 1870, zrekonstruovali, přistavěli pilu a usadili dvě Francisovy turbíny. Mleli, i když mlynáře honilo po lesích gestapo, definitivně jim zastavili mlýnské kolo až komunisté, když Josefa Hrabáčka poslali do vězení a rodinu vystěhovali.
Vesnice Výprachtice se ocitla po Mnichovské dohodě v zabraném území Sudet, přestože měla většinově české obyvatelstvo. Místní s odtržením od republiky nesouhlasili a od začátku usilovali o nápravu věcí. Po 15.březnu 1939 jejich snahy o posun hranic ztratily na významu, ale přelily se v ilegální boj proti nacistickým okupantům.
Odboj na Lanškrounsku
V Hrabáčkově mlýně vznikla 28. září 1940 místní odbojová skupina (vedle samotného Josefa Hrabáčka to byl další mlynář Josef Knápek z Herbortic, rolník Josef Kubín a výprachtický řezník Josef Mrázek), která se na jaře 1941 napojila na ilegální organizaci operující na severní Moravě - Sdružení československých vlastenců.
Připravovali povstání proti okupantům, shromažďovali zbraně a tvořili mobilizační soupisy. V březnu 1944 byla organizace prozrazena a začalo rozsáhlé zatýkání. Josef Hrabáček tušil, že gestapo přijde i pro něho a poslední dny trávil v úkrytu pod pilou, který na počátku války vybudoval se svou ženou. Gestapo prohledalo mlýn a tři dny na Hrabáčka v mlýně čekalo. Nedočkalo se. K výslechu odvezli manželku Pavlínu a syna Josefa. Mlynář Hrabáček se schovával v lesích a v domech sousedů z okolí. Němci ho stále hledali, dokonce na něho vypsali odměnu pět tisíc říšských marek, ale marně. Hrabáček se dočkal konce války i díky spolupráci s některými německými četníky, kteří místní odbojáře informovali a kryli.
Masakr v Lanškrouně
Po další vlně zatýkání se na konci dubna 1945 spojila skupina odbojářů vedená Hrabáčkem s partyzány velitele Josefa Hýbla ( Borecký), kteří operovali v okolí Suchého vrchu. S Josefem Hýblem měl vyhrocené spory, které vyvrcholily po tragických událostech na lanškrounském náměstí.
Po příchodu partyzánů do Lanškrouna byl díky svojí přirozené autoritě jmenován prvním předsedou Revolučního okresního národního výboru. A z pozice funkce byl Hýblem přizván, aby předsedal partyzánskému (revolučnímu) soudu. 17. května přivedli Hýblovi muži na lanškrounské náměstí asi čtyři tisíce Němců z města a okolí. Hýbl žádal povolení všechny postřílet, čemuž Hrabáček zabránil. Nedokázal ale zabránit zvěrstvům, které se prvního dne na náměstí děly. Po návratu domů nechtěl o událostech mluvit a druhý den už na náměstí nešel.
Na lanškrounském náměstí bylo během revolučního soudu ubito 20 Němců, mezi nimi i aktivní podporovatelé českého odboje. Tento údaj není možné ověřit a některé zdroje uvádějí i mnohonásobně vyšší čísla obětí.
Po válce znovu na útěku
Josef Hrabáček se po válce vrátil k mlynářskému řemeslu, ale jako živnostník byl komunistům nepohodlný. Po upozornění, že se blíží jeho zatčení, naplánoval se synem odchod do emigrace. Na hranicích si to ale rozmyslel a syna poslal dál samotného. Sám se vrátil a jedenáct měsíců se schovával v lese. Opět byla na jeho hlavu vypsaná odměna, nakonec se úřadům přihlásil sám.
Komunistická justice ho v roce 1950 odsoudila za velezradu a Josefu Hrabáčkovi hrozil trest smrti. Protože ale vlastnil dvojí vyznamenání - jako legionář z první války, tak Československý válečný kříž 1939 za činnost ve válce druhé, byl mu trest snížen na 22 let. Nepustili ho ani na velkou amnestii v roce 1960. Z vězení se dostal až po 14 letech. A neměl se kam vrátit.
Z mlýna velká pila
Rodině komunisté sebrali mlýn i pilu a vystěhovali je do Litomyšle. Josef Hrabáček se ale po návratu z vězení chtěl vrátit do Výprachtic, nechal se i se svou ženou Pavlínou zaměstnat na svojí pile jako řadový zaměstnanec. Brousil svoje pily a dělal to prý náramně dobře. Na svojí pile si nechal nařezat trámky a prkna a postavil si ve Výprachticích roubenku. Podle slov jeho pravnuka Davida Petra v ní jednou přespal a zemřel.
Poslali na ně psy
Současný vlastník pily David Petr vzpomíná, že je otec vzal jednou do Výprachtic se na jejich mlýn podívat. Když zaměstnanci pily slyšeli, že je tam Petr, pustili na ně psy.
Po Sametové revoluci požádali v restitucích o návrat majetku. Museli si ho vysoudit a přestavěnou pilu i dokoupené pozemky doplatit. Čekala je mnohaletá náročná rekonstrukce. A taky jedno překvapení. V podpilí našli po více než sedmdesáti letech tajný vstup do válečného úkrytu Josefa Hrabáčka.
Související
-
Příběhy z týlu a fronty druhé světové války
Veteráni i pamětníci z východních Čech vzpomínají na události druhé světové války, která začala 1. září před 80 lety.
-
Druhá republika ve východních Čechách
Druhá republika trvala jen 167 dní. Byla o třetinu menší než její předchůdkyně, přišla ale o mnohem víc než o území.
-
Ať žije republika!
Zpráva o vzniku samostatné Československé republiky vzbudila v mnoha městech radost a bouřlivé ovace. V některých smutek, zmatek a odpor.
Nejnovější zprávy
Více z pořadu
E-shop Českého rozhlasu
Kdo jste vy? Klára, nebo učitel?
Tereza Kostková, moderátorka ČRo Dvojka
![jak_klara_obratila_na web.jpg jak_klara_obratila_na web.jpg](https://pardubice.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_3x2_mobile/public/images/e267b388c06a96c1b90c7443afcd1a84.jpg?itok=NWANcVy-)
![](https://pardubice.rozhlas.cz/sites/default/files/styles/cro_1x1_mobile/public/images/94949a2cda8b0e5970dc036a8b74667d.jpg?itok=bfzCOlUT)
Jak Klára obrátila všechno vzhůru nohama
Knížka režiséra a herce Jakuba Nvoty v překladu Terezy Kostkové předkládá malým i velkým čtenářům dialogy malé Kláry a učitele o světě, který se dá vnímat docela jinak, než jak se píše v učebnicích.